Ärge saage nüüd minust valesti aru - nii Prelude, kui ka GW8 on omas klassis väga asjalikud pillid, aga ... see võib muidugi olla ka puhtalt minu kiiks, aga arrangerite peale oma bänd üles ehitada on minu arvates ummiktee. Arranger, ka kõige vingem Tyros, on ja jääb ikkagi ainult teineteisest eraldatud patternite keerutajaks. Arranger "ei tea" kunagi ette, mis akord järgneb ja kuhu lugu liigub, enne kui sa talle seda ütled. Eriti annab selline sihitu liikumine tunda just basskidra osas, mis mõnedes stiilides teeb harmoonia vahetamisel ( eriti just masina jaoks ootamatul kohal ) ikka väga imelikke ja ebaloogilisi käike.
Jah, tõsi on see, et tänapäeva arrangerite stiilid on suuresti mitte universaalsed, vaid pigem ühe konkreetse loo kesksed ja ideaalis võikski iga loo jaoks olla oma üks spets stiil, millega siis ainult seda konkreetset lugu mängida. Aga isegi sel juhul keerutab arranger oma käike etteantud tuima skeemi järgi ja värskendavaid "läbiminevaid" bassikäike ja muud muusika loomupäraselt loogilist liikumist siin pole.
Selline on lihtsalt arrangerite, kui pilli tüübi, omapära.
Kallimad ja vingemad neist petavad natuke kauem ära, odavama otsa omad ammenduvad aga kiiresti.
Ehk siis, kogu oma lugupidamise juures GW8 ( ja tema õe - Prelude ) vastu, kiidan jätkuvalt häid sounde ja ka väga korralikku klaviatuuri, siis ma ei panustaks eriti arrangeri osale. Jah, vahetad küll stiile ja sikutad uusi juurde, aga kõik need on ju tegelikult suht lühikeste MIDI-käikude tüütud kordused.
Tahtmata siin oma seisukohti peale suruda, aga ma jätkuvalt soovitan - kui bändi 100% lives ei saa teha, siis kasutage parem eelprogrammeeritud fonosid! Tehke vinged trummibreigid ja korralikud live-bassi vaimus MIDI-d, ja iga salm ning refrään natuke isemoodi. Ükski arranger ei suuda seda! Tehke oma fonod selliselt, nagu üks elus bänd ühte lugu mängiks, mitte nagu masin!
Ja ärge sinna fonosse mängige ühtki domineerivat ja kõrvujäävat soolopilli, need jätke juba lives tegemiseks! Täna mängid need käigud saxi-soundiga, homme kidraga, ülehomme hoopis mingi lead synthiga ... üllatage ennast ja publikut! Ja iga kord kõlab, nagu oleks uus fono, ei ole nii, et jälle täpselt sama ...
Millega neid fonosid maha mängida? Et kasutaks näiteks GW8 USB-playerit? See on ju ajast ja arust! Ekraan pole küll kole, aga on ühevärviline ja punkt-maatriks displayga, ehk siis - tähed ja sümbolid on kohmakad ning raskestiloetavad. Kas ja kui kindlalt GW8 üldse neid faile sealt mälupulgalt loeb ja kui kiiresti ta lugusid leiab ... kõik see on üks paras küsimärk. See keerutatav jog-wheel, muide, pole üldse nii mugav ja täpne vahend, kui vaja faililt nr1 liikuda kiiresti failile nr 129 ...
Lahendus on iPod Touch! Võin seda sada korda üle korrata!
![Smile :-)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Neljanda generatsiooni Touchi "retina"-display on niiiiii kuradi ilus, terav ja kontrastne, et nagu vaataks "Cosmopolitani" esikaane fotot! Protsessor on kiire - lendad mööda oma fonode menüüsid siuh! ja siuh! ... algusesse ... lõppu ... tagasi algusesse ...
Sound - kõrvaklapiväljundist, minipulgaga? ...see on tip-top korralik! Olen teinud korduvaid võrdlusteste oma valduses olevate n.n "profiseadmetega", näiteks DENON DJ- CD-playeriga. See "profiseadmete profisound" on puhas müüt - iPod Touchi sound on täpselt sama kirgas ja detailne!
Ja iPod Touchi pistad peale mängu taskusse, ja kui mängu ajal maha kukub, tõstad üles, ilma esinemist katkestamata.
Ja ise valid sinna just sellise playeri-softi, mis just sulle meeldib - neid on täna juba päris palju erinevaid ja just live-muusikutele tehtuid.
Ehk kokkuvõtteks - kuulake vana pillimehe nõu, ärge laenake ennast lõhki, selleks, et osta pill, mis poole aasta pärast on taaskord ammendunud. Kui teil tõesti reaalselt on vaja head klaviatuuri ja korralikke sounde, palun, GW8 ja Prelude, mõlemad on hea valik!
Kui aga lihtsalt on tunne, et tahaks nagu midagi muuta ja bändiga kuhugi areneda, siis pigem nuputage, kuidas ja millega endale teha isikupärased proffessionaalsed fonod ja kuidas ja millega neile livedel peale mängida.
Arrangeritele panustamine on minu arvates bändi taand-areng. Korralikele backtrackidele lives korralikult pealemängimine aga ... Milline "suur isa" ja maailmatäht tänapäeval seda ei tee?